Сутнісна характеристика окремих форм і видів реструктуризації підприємств (організацій).
Оперативна реструктуризація підприємства (організації) звичайно здійснюється протягом 3—4 місяців і передбачає істотне поліпшення його (її) діяльності. Останнє досягається проведенням комплексу оперативних заходів, названих на рис. 19.2.
Стратегічна реструктуризація підприємства (організації) спрямована на забезпечення довготривалої його (її) конкурентоспроможності на вітчизняному та світовому ринках. Для досягнення останньої необхідно чітко визначити стратегічну мету реструктуризації підприємства (організації). Всебічно обґрунтована мета реструктуризації конкретного суб'єкта господарювання може бути сформульована (в загальному вигляді) так: продукція підприємства має відповідати поточному платоспроможному попиту. Після цього розробляється стратегічна концепція розвитку суб'єкта господарювання, визначаються напрями та інструменти реалізації поставленої мети.
![]() |
Рис. 19.1. Основні форми, види і масштаби (глибина) реструктуризації підприємств та організацій
Рис. 19.2. Типова сукупність організаційно-економічних заходів, здійснюваних у процесі оперативної реструктуризації підприємства (організації")
Організаційно-правова реструктуризація передбачає комерціалізацію і корпоратизацію діяльності, зміни в організаційній структурі суб'єкта господарювання, зміну власності на державному підприємстві (в установі).
Управлінську реструктуризацію пов'язано з підготовкою та перепідготовкою персоналу з орієнтацією на конкурентоспроможне функціонування підприємства (організації), сучасну маркетингову, інноваційну і технічну його (її) політику.
Технічна реструктуризація орієнтується на забезпечення такого стану підприємства, за якого воно досягає відповідного рівня виробничого потенціалу, технології «ноу-хау», управлінських навичок, кваліфікації персоналу, ефективних систем постачання й логістики, тобто всього того, що дає підприємству змогу вийти на ринок з ефективною та конкурентоспроможною продукцією.
Економічна реструктуризація має забезпечувати рівень рентабельності виробництва (діяльності), що відповідає сучасним умовам господарювання. Це потребує досягнення певного рівня поточних і капітальних витрат, гнучкого ціноутворення та достатнього обсягу продажу товарів.
Фінансова реструктуризація означає досягнення суб'єктом господарювання такої структури балансу, коли показники ліквідності й платоспроможності задовольняють вимоги ринку, а також не існує проблем із виплатою кредитів і відсотків за ними або з погашенням інших боргових зобов'язань.
Інколи стає необхідною часткова (обмежена) реструктуризація підприємства (організації), яка здійснюється для відновлення його (її) економічної та технічної життєдіяльності. Тоді підприємство встановлює для себе певні орієнтири. Такими орієнтирами можуть бути рівень фінансового лівериджу, розмір робочого капіталу, коефіцієнт покриття боргів тощо. їх практичне досягнення звичайно потребує реструктуризації (переоформлення) боргів, додаткової емісії цінних паперів, переоцінки активів, зниження рівня дебіторської заборгованості та ін.
Комплексна (всебічна) реструктуризація охоплює: розробку нової організаційної структури суб'єкта господарювання; здійснення відповідної продуктової та техніко-технологічної політики; істотні зміни в менеджменті тощо. Така реструктуризація звичайно триває до трьох років.
Для обґрунтування форм, видів і масштабів реструктуризації необхідно попередньо ретельно проаналізувати всі напрями діяльності підприємства за критерієм конкурентоспроможності продукції, структури витрат і прибутковості виробництва, охоплення сегментів ринку тощо.
Аналіз можливих альтернатив:
1) якщо прибутковість виробництва певної продукції не може бути відновлена з причини її низької якості, застарілої технології, високої собівартості, низького рівня використання виробничої потужності тощо, то підприємство мусить припинити своє існування;
2) для ресурсів, що вивільнюються (виробничі потужності, «ноу-хау», управлінський і трудовий потенціал), визначаються нові перспективні види продукції, виробництво яких може забезпечити необхідну рентабельність вкладеного капіталу з урахуванням вартості реструктуризації;
3) якщо ефективне виробництво не може бути відновлено навіть за реструктуризації технічних умов і перекваліфікації персоналу, то даний виробничий підрозділ має бути ліквідований, його активи продані, а площі здані в оренду.
Розроблювана стратегія реструктуризації конкретного підприємства має передбачати:
• зменшення витрат і підвищення продуктивності праці, зниження енергоємності виробництва, посилення контролю якості продукції;
• запровадження ретельно обґрунтованої нової технології виготовлення виробів;
• модернізацію або заміну виробничого устаткування.