Охарактеризувати точковий метод
Точковий метод. В цьому методі початково приймається , що світловий потік лампи у кожному світильнику рівний 1000 лм. Освітленість , яка створюється в такому випадку називається умовною і позначається е. Величина е залежить від світлорозподілу світильника та геометричних розмірів d та h .
Де h – перпендикуляр від джерела світла (т.S) до освітлювальної поверхні:
d – відстань від перетину перпендикуляра освітлювальною поверхнею (т.В) до контрольної точки (т.А).
Для визначення е слугують просторові ізолюкси умовної горизонтальної освітленості. За даними значеннями d та h на ізолюксах для відповідного типу світильника знаходять значення е шляхом інтерполяції між значеннями , що належать найближчим ізолюксам.
Нехай сумарна дія „найближчих” світильників створює в контрольній точці умовну освітленість Sе; дію більш віддалених світильників та відбиту складову освітленості наближено врахуємо коефіцієнтом m . Тоді для того , щоб отримати в цій точці нормовану освітленість Е при заданому коефіцієнті запасу Кз , лампи в кожному світильнику повинні мати світловий потік рівний :
.
По цьому світловому потоку і обирається за таблицями найнижча стандартна лампа. Необхідно мати на увазі, що фактичний світловий потік стандартної лампи не повинен відрізнятись від розрахункового більше ніж на 10% чи 20%. Якщо вибрати лампу з таким допуском неможливо , то необхідно змінити розміщення світильників.
Формулу можна використовувати також для визначення освітленості заданої точки (Е А) при відомому світловому потоці лампи Фл.
73. 74. метод використання світлового потоку
Метод використання світлового потоку призначений для розрахунку загального рівномірного освітлення горизонтальних поверхонь. Цей метод дозволяє врахувати як прямий світловий потік, так і відбитий від стін та стелі. Сумарний світловий потік освітлювальної установки FS визначають за формулою
![]() | х100, лм |
де – нормована освітленість, лк;
– площа освітлюваного приміщення, м2;
– коефіцієнт запасу, що враховує зниження освітленості внаслідок забруднення та старіння ламп (для ЛР -
; для ГРЛ -
);
– коефіцієнт нерівномірності освітлення (
);
– коефіцієнт використання світлового потоку, який залежить від показника приміщення, коефіцієнта відбивання світла від стелі, стін, робочої поверхні та типу світильника. Коефіцієнт використання світлового потоку вказує, яка частина світлового потоку (корисна) падає на робочу поверхню. Для світильників з лампами розжарювання г = 0,1...0,71, з газорозрядними г = 0,2...0,97
- Що враховує показник приміщення ?
Показник приміщення враховує висоту встановлення світильника над робочим місцем Нр, довжину та ширину приміщення а і b і знаходиться за формулою
,
де а , b – відповідно довжина і ширина приміщення, м;
– висота підвісу світильника над робочою поверхнею, м.
За показником приміщення і коефіцієнтами відбивання світла від стелі , стін
, робочої поверхні
та типом світильника за світлотехнічними таблицями знаходимо коефіцієнт використання світлового потоку
.
Підрахувавши ,знаходимо необхідну кількість ламп за формулою
,
де - світловий потік однієї лампи , який вибираємо за табличними даними. Після того розраховуємо необхідну кількість світильників за формулою
,
де n1 – кількість ламп в світильнику.