Теоретичні відомості та опис приладу
Рис. 4.1.
Для тіл правильної геометричної форми момент інерції можна знайти теоретично, а для тіл складної форми – експериментально. У даній роботі розглядається один із методів експериментального визначення моменту інерції маховика.
Прилад для визначення інерції маховика (рис. 4.1) складається з підставки з лінійкою і вала, що обертається на кулькових підшипниках. На вал насаджено маховик, момент інерції якого необхідно визначити. До вала прикріплена нитка з тягарем, який приводить у рух дану систему.
Тягар , піднятий на висоту
, має потенціальну енергію
. Залишений сам на себе тягар опускатиметься, змушуючи маховик обертатися рівноприскорено. При падінні тягаря його потенціальна енергія зменшується, перетворюючись у кінетичну енергію
поступального руху тягаря, кінетичну енергію
обертального руху маховика і витрачається частково на роботу
по подоланню тертя. При досягненні найнижчого положення згідно з законом збереження енергії:
![]() | (4.1) |
У найнижчому положенні тягар, де він має тільки кінетичну енергію обертання, не зупиняється, знову підіймається на деяку висоту . У цьому положенні він має потенціальну енергію
.
Зменшення потенціальної енергії при піднятті на висоту дорівнює роботі подолання опору на шляху
:
![]() | (4.2) |
Лінійну швидкість руху точок вала можна виразити через висоту піднімання і час опускання
тягаря з цієї висоти:
![]() | (4.3) |
Кутова швидкість вала (отже і маховика):
![]() |
де – радіус вала.
Оскільки лінійна швидкість точок вала дорівнює швидкості поступального руху тягаря, то
![]() | (4.4) |
Підставивши (4.2) – (4.4) в формулу (4.1), після перетворень дістанемо остаточне значення для моменту інерції маховика:
![]() | (4.5) |
Порядок виконання роботи
1. Виміряти штангенциркулем у трьох – чотирьох місцях діаметр вала . Установити, проти якої поділки
шкали знаходиться основа тягаря в найнижчому положенні. Намотати нитку доти, поки основа тягаря не досягне заданої поділки на шкалі. Нехай основа тягаря при цьому знаходиться проти поділки шкали
. Очевидно, в цьому разі висота, на яку піднято тягар,
.
2. Відпустити тягар з одночасним пуском секундоміра. У момент, коли тягар досягне найнижчого положення, вимкнути секундомір і, продовжуючи спостерігати за його підняттям, установити найвищу поділку шкали, до якої піднялася основа тягаря. Висота піднімання
. Дослід повторити п’ять разів. Зважити тягар на технічних терезах. Результати занести до табл. 4.1.
Таблиця 4.1
№ ![]() | ![]() | ![]() | ![]() | ![]() | ![]() | ![]() | ![]() | ![]() | ![]() | ![]() | ![]() | ![]() | ![]() ![]() |
Ср |