Стратегічні перспективи розвитку Азійсько-Тихоокеанського регіону
Останнім часом Азійсько-Тихоокеанський (АТР) регіон викликає найбільшу цікавість у спеціалістів як зона динамічного економічного зростання, оскільки на їхню думку, динамічність економічного розвитку у поєднанні зі зростанням міжнародної конкурентоспроможності країн АТР свідчать про наближення "тихоокеанської ери".
З географічного погляду АТР утворює "азійський чотирикутник": Японія, Китай, нові індустріальні країни (НІК) (Південна Корея, Тайвань, Гонконг, Сингапур.). АСЕАН.
АТР перетворюється на центральну арену світогосподар-ських відносин. На його частку припадає 50 % світового виробництва, 1/3 обсягу світової торгівлі. Особлива увага у регіоні приділяється розвитку НТП, створенню мікро-електронних технологій, космічної автоматизації та роботизації. Економічне "диво" АТР пояснюється активізацією розвитку приватного підприємництва та діяльності ТНК, що обирають регіон з метою ефективного застосування капіталу та використання переваг дешевої робочої сили.
У цьому регіоні вживаються заходи щодо активізації механізмів інтеграції у межах Азійсько-Тихоокеанського економічного співробітництва (АТЕС), створеного у 1989 р. з метою підтримання зростання і розвитку країн-учасниць. Членами організації є Австралія, Бруней, Гонконг, Індонезія, Канада, Китай, Кирибаті, Малайзія, Папуа-Нова Гвінея, Південна Корея, Росія, Сінгапур, США, Таїланд, Філіппіни, Чилі, Японія.
Стратегією розвитку є сприяння зростаючій економічній взаємозалежності держав АТР у сфері послуг, капіталу, технологій, зміцненню відкритої багатосторонньої торговельної системи, підвищенню ступеня лібералізації торгівлі та інвестицій в АТР, зміцненню і стимулюванню розвитку у приватного сектору, використанню принципів вільного ринку для збільшення переваг регіонального співробітництва.
Частка країн АТЕС у світовому ВВП становить 60 %, у світовій торгівлі — 40, у золото-валютних резервах — 80 %.
АТЕС є форумом держав регіону. Організація має консультативний статус. У її рамках виробляються правила ведення торгівлі, інвестиційної і фінансової діяльності, проводяться зустрічі галузевих міністрів і експертів з питань співробітництва в різних галузях (енергетика, транспорт і телекомунікації, туризм, охорона навколишнього середовища). Всі рішення приймаються на основі консенсусу. Основними органами АТЕС є міністерські зустрічі, Комітет з торгівлі та інвестицій, Тихоокеанський діловий форум, робочі групи. АТЕС співпрацює з іншими організаціями АТР, а саме: АСЕАН, Тихоокеанською конференцією з економічного співробітництва, Південнотихоокеанським форумом. За характером, цілями та складом країн-учасни-ць АТЕС є досить нетиповим регіональним угрупуванням. Інтеграційні стратегії його розвитку пов'язані зі стимулюванням іноземних інвестицій та імпортом наукомістких технологій.
З огляду на обмеженість можливостей України щодо збільшення обсягів експорту до країн ЄС та НАФТА розвиток торгівлі з країнами АТР набуває особливого значення. Найважливішими партнерами України в АТР є Китай, Японія, Південна Корея, країни АСЕАН (табл. 6.5).
Як бачимо з таблиці, у 2000 р. загальний обсяг експорту зріс на 6,2 %, а імпорту зменшився на 13,9 % порівняно з 1998 р.
Отже, стратегічним напрямком для розвитку інтеграційних зв'язків України з АТР є ринково-товарний вектор, що забезпечує реальну участь національних суб'єктів господарювання у системі сучасних міжнародних ринків. Економічно детермінованою є структура експорту-імпорту. Відповідно до потреб України у імпорті повинні переважати енергетичні й паливні ресурси, машинне обладнання і технології, товари широкого вжитку. В найближчій перспективі провідні позиції має зайняти імпорт інвестиційно-технологічних ресурсів, що відповідатимуть потребам постіндустріальної економіки.
Структура експорту теж не може формуватися хаотично, її матеріально-речовий склад мають забезпечити передусім галузі з порівняльними та конкурентними перевагами. Найбільші переваги для реалізації зазначеної стратегії мають машинобудування і ВПК, порошкова металургія, електрозварювання, біотехнології. Після економічної та техніко-технологічної модернізації до складу експортних галузей можуть увійти АПК та харчова промисловість. Але можна сподіватись на рівноправну та ефективну участь України у системі міжнародного поділу і кооперації праці лише за умов комплексного вирішення системи завдань як внутрішнього економічного розвитку, так і зовнішньоекономічної сфери.
![]() |
Вправи