Канали та засоби комунікацій
Д |
ля менеджера доступними є два типи комунікацій: формальні та неформальні. Формальні комунікації— передбачені організаційною структурою. Схема організаційної структури є ілюстрацією "проходження інформації каналами". Формальні комунікації поділяються на вертикальні, горизонтальні та діагональні.
До вертикальних комунікацій належать комунікації зверху вниз і знизу вгору.
Комунікації зверху вниз вирішують п'ять основних завдань:
S ознайомлення працівників з цілями організації для усвідомлення ними важливості виконуваної роботи; •/ викладення конкретних інструкцій щодо виконання робіт;
■S забезпечення розуміння роботи та її зв'язку з іншими завданнями організації;
S надання інформації про процедури і методи виконання роботи, •/ забезпечення підлеглих інформацією зворотного зв'язку про результати діяльності організації.
Отже, комунікації зверху вниз допомагають пов'язувати різні рівні організації, координувати їх діяльність. Поряд з тим, комунікації зверху вниз мають певні недоліки:
S створення передумов для формування авторитарної системи,
•S значне завантаження підлеглих;
•/ постійні втрати інформації внаслідок викривлень, помилкової інтерпретації.
Один з методів подолання цих проблем — організація потоків інформації знизу вгору, тобто, налагодження ефективного зворотного зв'язку. Цими каналами передається інформація від підлеглих до керівників, хоча не всі менеджери приділяють достатньо уваги організації такого типу інформаційних потоків. Результати спеціального дослідження ефективності комунікацій знизу вгору показали, що до керівників фірми доходить не більше, як 10% інформації, надісланої їм робітниками.
Горизонтальні комунікації здійснюються між особами, які знаходяться на одному рівні ієрархії. Такий обмін інформацією забезпечує координацію діяльності (наприклад, між віце-президентами з маркетингу, фінансів, виробництва). Як показують дослідження, ефективність горизонтальних комунікацій досягає 90% і пояснюється значним рівнем розуміння працівниками характеру роботи своїх колег і проблем, що виникають при функціонуванні суміжних підрозділів.
Діагональні комунікації здійснюються між особами, які перебувають на різних рівнях ієрархії (наприклад, між лінійними та штабними підрозділами,
88
коли штабні служби керують виконанням певних функцій). Такі комунікації характерні також для зв'язків між лінійними підрозділами, якщо один з них є головним з певної функції.
Неформальні комунікації— не передбачені організаційною структурою. Практика свідчить, що значна частина комунікацій здійснюється неформально, за допомогою незапланованих керівництвом способів. У теорії та практиці менеджменту зарубіжних країн часто використовується термін "grape-vine" — система розповсюдження чуток, неофіційних даних. Особливо слід підкреслити, що неформальними каналами комунікацій передається значна частина достовірної інформації. Неформальна інформація буває досить корисною для доповнення інформації, отриманої через формальні канали комунікації. Ця інформація є цінною для керівника, однак не можна допускати, щоб система розповсюдження чуток виступала замінником формальних каналів комунікації. Кожен працівник апарату управління повинен пам'ятати, що він теж частково бере участь у розповсюдженні чуток (наприклад, мовчання у відповідь на запитання підлеглого — це теж реакція, яка відповідно інтерпретується підлеглими).
Неформальні канали, як і формальні, передають інформацію у чотирьох напрямах: вгору, вниз, горизонтально, по діагоналі. Особливістю неформального каналу є швидкість виникнення та швидкість зникнення. Крім того, неформальний канал комунікації відрізняється змінюваністю суб'єктів на відміну від формальних каналів.
Для вироблення оптимальних управлінських рішень менеджери повинні використовувати не лише формальні, а й неформальні канали комунікацій, хоча останні не завжди піддаються впливу та контролю. Слід пам'ятати, що неформальні канали комунікацій — невід'ємна частина організації, і їх необхідно використовувати для досягнення формальних цілей.
Неформальні канали комунікацій мають певну логічну структуру. Курт Девіс, автор відомих робіт з біхевіористики, вказував на типи комунікаційних ланцюгів, що використовуються в неформальних комунікаціях (рис. 4.2).
Позитивні характеристики системи неформальних комунікацій:
</ швидкість передавання інформації;
S потенційна можливість доповнювати формальні канали комунікацій;
S передбачливий характер неформальних комунікацій;
•/ оперування, як правило, останніми новинами тощо.
У науковій і навчальній літературі відомі й інші підходи до класифікації комунікацій. Так, Л.А.Жданова1 всю інформацію (офіційну та неофіційну) розподіляє на три групи:
'Жданова Л.А. Организация и управление капиталистической фирмой:Учебник. — М.: Изд-во УДН, 1987.— С. 71.
Розділ II
ТЕХНОЛОГІЯ МЕНЕДЖМЕНТУ
Тема 4
КОМУНІКАЦІЇ В МЕНЕДЖМЕНТІ
![]() |
1) комунікації між двома індивідами;
2) комунікації між індивідом та групою;
3) комунікації всередині групи.
Далі розподіл здійснюється на відомі вже нам вертикальні та горизонтальні комунікації.
Американські автори Мескон М.Х., Альберт М., Хедоурі Ф.1 виділяють два великих класи комунікацій з подальшою їх деталізацією:
•/ комунікації між організацією та її зовнішнім середовищем, •/ комунікації між рівнями і підрозділами організації.
Повідомлення найчастіше передаються за допомогою мови, зображень, дій. Найпростішим, найдоступнішим засобом комунікацій є мова, яка реалізує усні та письмові комунікації. Зображення використовуються як доповнення до мовних комунікацій (наприклад, графіки, плакати). Дії підтверджують словесні висновки керівника.
Комунікації поділяються на два великих класи: письмові та усні.
Письмові комунікації виступають у формі планової та звітної документації, пам'ятних записок, доповідей, оголошень, довідників, фірмових газет тощо. Переваги таких комунікацій:
■S добре збереження інформації;
■S можливість вивчення, багаторазове перечитування інформації;
S ґрунтовність підготовки;
S можливість доведення до багатьох працівників.
Недоліки письмових комунікацій:
S складність поновлення;
•/ об'ємність інформації (особливо знизу вгору).
Усні комунікації— телефонні розмови, публічні виступи, наради, безпосереднє спілкування тощо). Позитивним аспектом таких комунікацій є економія часу, забезпечення глибшого взаєморозуміння.
Менеджер повинен знати переваги та недоліки кожної форми комунікацій, вміти відшукати оптимальні шляхи їх забезпечення та уникати можливих проблем.
Вдосконалення письмових й усних комунікацій можна забезпечити використанням контрольного переліку "П'ять "С" комунікації", який приводиться Р.Фалмером1. Якщо повідомлення високо оцінюється за кожною з таких категорій, то воно успішно перенесе ідеї від відправника до отримувача:
■S Ясність (Clarity). Якщо використати стосовно комунікаційного процесу закон управління, сформульований Мерфі ("Якщо що-небудь може зіпсуватися, то воно зіпсується"), то це буде звучати приблизно так: "Якщо у вашому повідомленні що-небудь може бути неправильно сприйнятим, то воно і буде неправильно сприйняте". Повідомлення повинно бути настільки однозначним і логічно витриманим, наскільки це можливо.
•/ Повнота (Completeness). У спробах спростити і уяснити ситуацію ми можемо потрапити в пастку неповноти.
•S Лаконічність (Conciseness). Більшість комунікацій удосконалюється, коли кілька добре підібраних слів замінюють багатослівні повідомлення з недбало підібраними словами. У випадку формування довгих послань проблема рідко пов'язана з обсягом теми. Частіше справа у неспроможності комунікатора скласти конкретне повідомлення, яке він хоче передати
S Конкретність (Concreteness). Часто комунікатори вдаються до абстракцій та узагальнень, коли вони не зовсім впевнені в реальностях, конкретних фактах. Абстракція, звичайно, набуває цінності, коли ми маємо справу з абстрактними поняттями, а вибір конкретної термінології залежить від ситуації.
Мескон MX., Альберт М., Хедоури Ф. Основы менеджмента/ Пер. с англ. — М.: Дело, 1999. — С. 166-167.
Фалмер Р. Энциклопедия современного управления(в пяти томах) Т 3 Выполнение как функция управления. — М.: ВИПКэнерго, 1992. — С. 84-88.
Розділ П
ТЕХНОЛОГІЯ МЕНЕДЖМЕНТУ
Тема 4
КОМУНІКАЦІЇ Б МЕНЕДЖМЕНТІ
![]() |
■S Коректність (Correclntss). Вміле використання методів комунікації буде зовсім непотрібним, якщо повідомлення некоректне. Однак некоректні повідомлення не завжди викликані намірами викривити інформацію. Незначні перебільшення, а також необгрунтовані узагальнення та припущення спроможні перерости у великі комунікаційні бар'єри.
"П'ять "С" комунікації" корисні при оцінюванні будь-якого повідомлення і досвідчені менеджери вміло реалізують ці вимоги.